TÖÖSTRESS
(Randall R. Ross, Elizabeth M. Altmaier)

* tööga seotud stressi tekitavate situatsioonide kuhjumine
* stress, mida kogeb konkreetne isik konkreetsel tööl
* töötingimuste ja töötajale iseloomulike omaduste vastastikune seos, kus töö nõuded ületavad töötaja toimetulekuvõime

TÖÖSTRESSI SÜMPTOMID
(Beehr ja Newman, 1978)
* Psühholoogilised sümptomid: tööga rahulolematus,.depressioon, ängistus, tüdimus, frustratsioon, isolatsioon, 	pahameel
* Füüsilised sümptomid: kardiovaskulaarsed haigused, mao- ja soolestikuhaigused, allergiad ja nahahaigused, unehäired, peavalud, hingamisteede haigused
* Käitumuslikud sümptomid:
TÖÖTAJA: tööst hoidumine, suurenenud alkoholi ja ravimite kasutamine, üle- või alatoitumine, agressiivsus kaastöötajate või pereliikmete suhtes, probleemid suhtlemises
ORGANISATSIOON: töölt puudumine, töölt lahkumine, kalduvus tööõnnetustele, produktiivsuse kadu

TÖÖSTRESSI HIND

ravi ja haigustoetused
kaotatud tööpäevad
vead töös
konfliktid
elu kvaliteedi alanemine

TÖÖSTRESSI ALLIKAD

1. ROLLI ISELOOMUSTAVAD TUNNUSED
* Rolli ebaselgus
* Rolli ülekoormatus - nõudmised
kvantitatiivne - inimesel ei ole piisavalt aega tööd valmis teha
kvalitatiivne - vajalike oskuste puudumisega
* Rolli alakoormatus - piiratus, sundus
* Rollikonflikt
nõudmistevaheline
nõudmisesisene
isiksuslik
rollidevaheline

2. TÖÖD ISELOOMUSTAVAD TUNNUSED
* Töötempo
masintempo - tööprotsess on kontrollitud väljaspoolt
inimtempo - tööprotsessi kontrollib töötaja ise või keegi teine
* Korduste arv - mida rohkem kordusi, seda enam stressi
* Vahetustega töö
füsioloogilise rütmi häirumine
psühholoogilised raskused	laste kasvatamisel
		paarisuhetes
		suhtlemises
* Ülesandega seotud tunnused

Varieeruvus -ülesannete arv, mida töö ette näeb
Autonoomia- valikuvabadus töö teostamisel
Kohustuslik suhtlemine- vajalike näost-näkku suhete hulk tööprotsessis
Mittekohustuslik suhtlemine- vabalt valitud näost-näkku suhete hulk tööprotsessis
Vajalikud teadmised, oskused- tööks vajalik ettevalmistus ja koolitus
Vastutus	tajutud aruandekohustuse tase

3. INIMESTEVAHELISED TÖÖSUHTED
* Suhted kaastöötajatega / töögrupi suhted
mitteametlik - sotsiaalselt toetav suhtlemine, sõprus
tööga seotud - konsulteerimine, juhendamine, korraldamine
* Suhted juhiga
läbimõeldud juhtimine vähendab tööstressi
juhi enda stress
* Suhted klientide/külastajatega
kontaktide arvu suurenedes kasvab emotsionaalne kurnatus

 4. ORGANISATSIOONI STRUKTUUR JA MIKROKLIIMA

* Organisatsiooni struktuur
Tsentraliseeritud - enamus otsuseid langetatakse kõrgema astme juhtide poolt
Detsentraliseeritud - töötajad omavad rohkem vahetut kontrolli oma töö üle, sõltumata tasemest
* Positsioon /tase organisatsioonis
Madalamatel astmetel olevad töötajad kogevad rohkem tööstressi
* Organisatsiooni kultuur ehk kliima
võistluse olemasolu

Organisatsiooni kahandamisel:
- ebakindlus töö suhtes
- ülekoormatus tööga, kuna asetatakse ebareaalseid tähtaegu
- töötaja oskuste alarakendamine
- edutamisega seotud takistused
- rühmasisene ja rühmade vaheline võistlus

Juhid, kes on hõivatud võimumängudega ja poliitiliste liitudega, panevad oma alluvatele stressitekitavaid ootusi ja nõudmisi.

* Organisatsiooni territoorium
personaalne ruum või tegevusväli, mille piires töötaja töötab
- teistega ühenduses olemine
- isolatsioon

5. PERSONALITÖÖ
* Alustamine uues töökohas - sotsialiseerumisest tulenevate pingetega
* Puudulik koolitus
* Karjääri rajamine ja säilitamine
- ametialane suletus 
- karjäärialane edu ja isiklik läbikukkumine
* Tagasiside tööalasest tegevusest
- puudulik tagasiside süsteem
- tagasiside sagedus
* Hüvitus/tasu
* Tööalase tileviku ebaselgus ja ebakindlus
- struktuuri ja alluvuse muutused
- tööalane konkurents
- uue tehnika pealetung
* Töö/karjääri muutused
Igasugused muutused tekitavad stressi
* Tööjõu hulgast lahkumine

6. FÜÜSILISED TINGIMUSED JA TEHNOLOOGIA
STRESSORID	NÄITED
Valgus	Ebapiisav, pimestav, psühholoogiline kvaliteet (ergastav, uinutav, erutav)
Müra	Pidev tugev masinate mürin Sekkuv vali heli
Temperatuur  - Tugev külm välitingimustes Seadmetest paiskuv tugev kuumus
Vibratsioon - Pidevalt kasutatavad töövahendid, liikuvvahendid ja liikumine	
Saastunud õhk	Mürgised aurud, nahka kahjustavad ained, radiatsioon
Ergonoomilised tegurid  - Tugev muskulaarne ülepinge Kõrge sensoorne koormatus juhtpuldi operaatoritel Masinrütmiga juhitud töö monteerimisliinil

MÜRA MÕJUL TÕUSEB FÜSIOLOOGILINE ERUTUS:
kiireneb südametöö
vererõhk tõuseb
suureneb adrenaliini ja noradrenaliini hulk veres
jms.

PSÜHHOLOOGILINE KÜLG
Müra tekitab stressi, kui:
1. Seda tajutakse mittevajalikuna
2. Arvatakse, et inimesed, kes müra tekitamise eest vastutavad, ei hooli selle mõjust
3. Inimesele ei meeldi muud keskkonnanähtused (näit ülerahvastatus)
4. Inimene usub, et müra on tervisele kahjulik
5. Müraga seostub hirm

KUUMUSES INIMESED
muutuvad agressiivsemateks
väsivad rohkem
muutuvad kurvemaks
on vähem tarmukad
alaneb kontsentreerumisvõime

TEHNOLOOGIAGA SEOTUD STRESSORID:
tehniline piiratus sunnib inimest tundma oma võimetust
tehniline korraldus näitab, kuidas protsessid, seadmed ja inimesed on tehnoloogiliselt seotud

ARHITEKTUUR
Inimesed eelistavad ehitisi, kus nende lähedus teistele on keskmine
Nad ei soovi olla isoleeritud ja pika vahemaa taga teistest

ÜLERAHVASTATUSE MÕJU:
tajutud kontrolli vähenemine inimestevahelistes suhetes
piiratud iikumisvabadus
personaalse ruumi vähenemine

Töö on oma olemuselt vägivald – nii vaimule kui kehale.
See tähendab maohaavu ja õnnetusi, vaidlusi ja kähmlusi, vapustusi ja võitlusi.
Ja kõige lõpuks (või alguseks) on see igapäevane alandus.
Iga üleelatud päev on piisav suursaavutus,
et haavatuna ringi käia paljude teiste samasuguste hulgas.

Studs Terkel, 1972
 
HELISEV KESKKOND

Nüüdisaegses tervisekäsitluses tähtsustatakse eeskätt nelja peamist riskifaktorite allikat. Powell ja tema kaastöötajad on leidnud ka nende mõju osakaalud tervisliku seisundi kujunemisel: keskkond - 21,8%, elustiil - 53,5%, inimese bioloogia - 16,4 ning tervishoiusüsteem - 8,9% (Powell, 1986; Baron, 1992: 443). Vaadates helisid kui mõjurit tervisele, saab ka nende toimet käsitleda neljast aspektist lähtudes, eeldades et helide mõju võib olla nii positiivne kui negatiivne.

Keskkond võib meid üllatada ootamatult ilusate helide, aga ka ebameeldiva müraga. Inimese helikeskkond on oluliselt muutunud seoses tööstusliku tootmise kiire arenguga. Põllumajandusühiskonnas moodustasid loodushääled 43% inimese helitaustast. Praeguse tööstusühiskonna helidest on aga erinevate masinate hääli 68% ja loodushääli vaid 5% (Norontaus & Rankka, 1981). See puudutab linnu, maakohad helisevad märksa naturaalsemalt.

AUDITIIVNE VASTUVÕTT
Loote helikeskkond

Kuulmine on inimese meeleorganitest üks esimesi, mis alustab funktsioneerimist. Juba viienda raseduskuu lõpuks on loote sise- ja keskkõrv väljaarenenud. Auditoorne süsteem funktsioneerib täielikult umbes kolmekümnendast lootenädalast alates. Enne seda kogeb loode helisid vibratsioonina.
	Inimese elu algab madalsageduslikus keskkonnas. Jaapanis läbiviidud uurimuse põhjal, kus lindistati üsasisest helifooni, leiti, et selle helide buketi sagedus vastab umbes 96 Hz-le (Ahonen, 1993: 40) ning loote poolt kuuldava heli valjuseks mõõdeti 85–90 dB (Ahonen, 1993: 121). 
Lisaks emakasisestele häältele on loode võimeline vastu võtma ka helisid väliskeskkonnast - liiklusmüra, muusikat jne. Eksperimentaalsed uurimused on aga näidanud, et inimkeha ei ole kõige täiuslikum helijuht, ta võimaldab vaid osalist helide edasikandumist (Wisbey, 1980: 7). Kõrged toonid ning muutused helide kestuses ja valjuses lähevad kaduma. Madalad sagedused ehk pikad helilained on aga suhteliselt hea materjaliläbivusega. On uuritud loote reaktsioone erineva sagedusega stimulatsioonile ning on täheldatud paremat reaktsiooni madalatele sagedustele. Sontag (1969) toob tõendeid selle kohta, et loode on vastuvõtlik 120 Hz sagedusega vibratsioonstimulatsioonile, reageerides selgepiirilise lihasaktiivsuse ja südametegevuse kiirenemisega. Samas on teada, et loode võib reageerida ka neile helidele, mis jäävad väljapoole täiskasvanu kuulmisdiapasooni (väga madalad või kõrged helid) (Sööt, Saarma, 1994: 35).

Mälestused looteeast?

Mitmel pool maailmas on uuritud, kui palju õpib laps kuulmise kaudu ja kui palju omandab juba enne sündi. On leitud, et peale sündi tunnevad beebid lindistuselt ära oma ema südamelöökide ja maos toimuvate protsesside helid (Wisbey, 1980: 6). Seda helifooni on salvestatud helilintidele ning kasutatud ka häiritud vastsündinute rahustamiseks. Bunt (1994) on sellealaseid uurimusi analüüsides leidnud vastakaid tulemusi. Nii viitab ta Ockelfordi töödele, mis on näidanud, et väljakantud vastsündinud rahunesid rütmilise stimulatsiooni (metronoom) toimel, mille löögisagedus vastas mitte ema, vaid nende endi südamelöögisagedusele. Teisalt on Ockelford ja tema kollegid leidnud, et alla 24 tunni vanused vastsündinud pöörduvad oma ema hääle suunas — järelikult peab see olema tuttavaks saanud juba enne sündi. Kirjanduses on toodud näiteid ka selle kohta, et laps on suuteline mäletama laulu, mida ema on talle raseduse ajal laulnud (Paalo, 1988: 53).

Argised ja ekstreemsed helid

Kuulmine on tähtis ohu tajumise meel — isegi magamise ajal oleme võimelised häiresignaali vastu võtma. Kuulmismeel on ka viimane, mis kustub, kui inimene kaotab teadvuse ning esimene, mis käivitub kui inimene taas teadvusele tuleb. (Lehtonen, 1989a: 29).

Kuulmistaju

Kuulmisaistingu puhul on tegemist distantse retseptsiooniga — ärritaja ei ole retseptoritega vahetus kontaktis. Kõrva tundlikkus on erinevate sageduste suhtes erinev ning sõltub oluliselt vanusest. Inimene kuuleb helisid sagedusdiapasoonis 16–20 000 Hz, kõige tundlikum on kõrv keskmistel sagedustel, s.o. vahemikus 1000–3000 Hz (oluline piirkond kõne tajus). Väikelapse helitaju võib aga ulatuda kuni 40 000 Hz-ni. (Tereping, 1988: 9).Kõrgeim helisagedus, mida inimene tajub, sõltub märgatavalt inimese vanusest. G. Békésy andmetel langeb see alates 40 eluaastast 80 Hz poole aasta kohta.
	Kuuldelävi ehk minimaalne heliintensiivsus, millest alates kõrv heli tajuma hakkab, on samuti erinevatel inimestel erinev.

	Nii tämbri, kui helivaljuse osas on eelistused erinevad. Samas on ka teatud reageeringud, mis on kõigile omased — ootamatu tugev heli paneb meid võpatama ja lihtne vaikne heli loob rahustava atmosfääri. J. Guilfordilt ja D. Berlynelt pärinevad andmed selle kohta, et muusikaliste helide ja akordide meeldivus on suurim keskmistel heli-intensiivsustel ning P.Vitzilt lisandus täpsustus, et meeldivaim helitugevus on 50 db piires (Bachmann & Huik, 1989). Muutusi helivaljuses (mida me ka oma häälega vaistlikult teeme) saab ära kasutada, et tähelepanu suunata.
	Helikõrgus kujuneb heli võnkesagedusest, mida mõõdetakse hertsides (1 Hz on võrdne ühe võnkega sekundis). Mida aeglasemad on heli võnkumised, seda madalamat heli tajume, mida kiirem on vibratsioon, seda kõrgemana toon kostub. Tundlikkus erinevate sageduste ehk helikõrguse suhtes varieerub sõltudes inimese vanusest ja muudest individuaalsetest erinevustest heli tajus.
	Helikõrgust seostatakse pinge ja lõõgastusega. Bunt (1994) võrdleb seda gravitatsiooniseadusega — ülespoole liikumine toob kaasa jõupingutuse, allapoole liikumine lõdvestuse — ning viitab McLaughlini kirjeldusele väljaminevatest ja sissetulevatest pingetest ning Cooki tähelepanekule väljaminevatest ja sissetulevatest mõnutunnetest.
	Üldjuhul on täheldatud, et madalamad sagedused mõjuvad rahustavamalt, kõrged ergutavalt või ärritavalt (kehtib ka kõne kohta). Samas viitab Bunt (1994) ebamugavust ja distressi tekitava kõrge kriiskava heli ja madala tümina kahjulikule mõjule ning inimeste ilmsele eelistusele ohutute keskmiste helikõrguste suhtes (mis võib omada assotsiatsioone ema häälega), ning rõhutab ta, et helikõrgused, eriti ekstreemsed, võivad esile kutsuda väga tugevaid füüsilisi reaktsioone, nii positiivseid kui negatiivseid.

Helide vastuvõtul füüsilised karakteristikud amplituud ja sagedus kombineeruvad.
Heli intensiivsus (heli rõhu tase, mida mõõdetakse dB-des) on füüsikaline omadus, heli valjus (mõõdetakse dB-des) on psühholoogiline vastus helile. Kaks sama helirõhuga tooni võivad valjuselt oluliselt erineda.

Näide: toon helirõhu tasemega 70 dB on väga mahe sagedusel 30 Hz, kuna see ületab vaid veidi kuulmisläve, kuid on väga vali sagedusel 3000 Hz, kuna siis on tegemist tooniga, mis ületab kuulmisläve 70 dB. Seega, kuigi helirõhu taseme tõus suurendab heli valjust, ei ole tegemist sama asjaga.

See võib olla keerukas olukord, sest mängides muusikat vaikselt, ei ole madalad helid kuuldavad. Igal stereovastuvõtjal on aga nupp, mis võimaldab valjust lisada, võimaldades keerata heli nii tugevaks, et madalad sagedused on kuuldavad, iseasi, kas naaber ka seda helidemöllu naudib. Iva on selles, et mida madalam sagedus, seda pikemad on helilained, seda vähem nad õhus levides sumbuvad ning madalad sagedused levivad ka läbi takistuste paremini kui kõrged ning naabrile võib läbi seina kostuda vaid vaiba kloppimist meenutav tümps. Seetõttu paiskub ka rockansambli bassitümps nii toast, autost kui saalist võimsa selgusega tänavamürasse, meloodia jääb aga nauditavaks heliallika lähedusse.

PSÜHHOLOOGILINE TOIMETULEK HELISEVA KESKKONNAGA

Helikeskkonnas toimetulekul toetub organism iseregulatsioonile. Oluliseks toimemehhanismiks on taju selektiivsus. Igal hetkel töötleb aju ajukoorde jõudnud tohutust hulgast heliimpulssidest teadvustatult ainult neid, mis antud hetkel eesmärgipärase tegevusega seotud, pidurdades erutuslävede kõrgendamisega kõiki muid (sealhulgas siseorganeist saabuvaid impulsse). Sel moel muutuvad mitteaktuaalsed impulsid alalävisteks ning organism saab kaitstud tarbetute reaktsioonide ja asjatu kurnamise eest (Bachmann, Maruste, 1987). Teisalt tähendab see seda, et oleme võimelised kuulma palju rohkem helisid kui me tegelikult teadlikult kuulame. Sealjuures eelistame kuulata meeldivaid helisid. Taju selektiivsus sõltub isiksuse omadustest, vilumustest, motiividest, seadumustest (Bachmann, Huik, 1989).

Meeleorgani tundlikkus muutub adaptatsiooni tõttu. Adaptatsiooni bioloogiline mõte on kindlustada nõrkade, kuid eluliselt oluliste ärritajate vastuvõtt, vältida kahjustusi liigintensiivsetest ärritustest ning alandada muutumatute, liigennustatavate ärritajate aistimise intensiivsust, jättes suurema tundlikkusvaru uute, veel töötlemata signaalide tarvis (Bachmann, Maruste, 1987).

Adaptatsioon võib olla kahesuunaline: positiivne — tundlikkuse suurenemine, tavaliselt nõrga ärritaja toimel ning negatiivne — aistingu täielik kadumine või oluline tundlikkuse nürinemine kestval või tugeval ärritusel. Näiteks sattudes lärmakast fuajeest ruumi, kus mängib väga vaikne muusika, ei pruugi me esialgu seda kuulda (negatiivne adaptatsioon), mõne aja pärast kuulmismeel kohaneb ning võime meloodiat nautida (positiivne adaptatsioon).

Sensoorne deprivatsioon
Sensoorse deprivatsiooni eksperimentides, mis McGill University poolt, eraldati katseisikud kõigist võimalikest sensoorsetest. Kautati silma- ja kõrvaklappe, vaikset ruumi. Katseisikud isoleeriti nii palju kui võimalik ka taktiilsetest ärritajatest. Katsed näitasid, et sensoorses deprivatsioonis olevad katseisikud kogesid hallutsinatsioone, kaotasid ajataju ning väljendasid sümptomeid, mis on iseloomulikud psühhopatoloogiale. Katsed näitasid, et kui inimene ei koge muutusi, kui tal ei ole infot, mida vastu võtta, siis kahjustub taju.

Taju selektiivsus on mõjutatud lisaks füsioloogilistele kaitsemehhanismidele ka psühholoogiliste toimemehhanismide poolt.

Meeldivuseelistused on erinevad, sõltudes mitmetest asjaoludest — varasemast kogemusest, east, hetkeseisundist. Universaalset ja kõigile meeltmööda olevat helindit ei ole senini välja pakutud, samas kõige ebameeldivama helina on esile toodud halva kvaliteediga kriidi kriuksumine tahvlil (Ward, 1989). Katsed määrata millised akustilised aspektid sellise õlgu väristama paneva efekti esile kutsuvad, ei olnud eriti tulemuslikud, kuid näitasid, et määravad ei olnud mitte kõrged helisagedused (Ward, 1989).

Helikeskkonna hedoonilisele funktsioonile lisandub kasulikkuse kriteerium: helid jagunevad vajalikuks ja mittevajalikuks infoks. Huvipakkuvale või kasulikule heliärritusele reageerib inimene enamasti kohe. Ükskõikseks jättev kuulmisärritus "kaob" aga muu müra hulka.

Üldjuhul tunneb inimene end turvalisemalt keskkonnas, kus ta oskab muutusi ette ennustada. Ootamatut ja tugevat heli võtame seetõttu vastu kui lööki ning reageerime sellele reflektiivselt. Teatud ärevas või pingelises olukorras võib väikseimgi vaikuse rikkumine esile kutsuda aimduse hädaohust, tekitades hirmu ja käivitades põgenemisreaktsiooni. Ülitundlikkus helidele võib avalduda ka intensiivse vaimse keskendumise situatsioonis, tugeva stressi puhul, seoses neuroosi või psühhoosiga (Kohut & Levarie, 1950; Lehtonen, 1986).

Organismi iseregulatsioon ei ole kõikvõimas. Pidev helifoon, võib ka otsest negatiivset mõju omada. Seda konteksti illustreeriksin Martinsoni (1996) andmetega: 36%-l Eesti teismelistest ei ole kuulmisega kõik korras ning neljast kogenud algklassi õpetajast kolmel on kuulmine rikutud.

Muusika haaratavus/köitvus

Meyeri (1956) järgi ilmneb emotsioon ehk afekt siis, kui püüd reageerida peatatakse või hoitakse ära. Seega lähtudes muusikast — kui kuuldud helide põhjal tekkinud ootused järgneva suhtes ei täitu. Et muusika oleks emotsionaalne, peab ta sisaldama piisavalt üllatusi kuulaja jaoks. Kui muusikapala stiil on kuulajale tundmatu või pala sisaldab liialt palju uudset informatsiooni, siis sellist muusikakogemust peetakse enamasti ebameeldivaks või igavaks.

Moles (1973) eristab igas teates kahte liiki informatsiooni: semantilist ja esteetilist. Kuulaja on võimeline vastu võtma samaaegselt saabuva informatsiooni teatud kindlat keskmist normi. Kui saabuv informatsioonihulk ületab selle kriitilise normi, näiteks semantilise informatsiooni hulk on suurem (liiga keerukas meloodia, ei suuda palast tervikut moodustada, keerulised helilaused) või esteetilise informatsiooni hulk on suurem (ülearu rikkalikud või liialt kiiresti vahetuvad kõlavärvingud), siis kuulaja ei ole võimeline teadet vastu võtma.

Berlyne'i (1971) järgi sõltub muusikapala eelistatus ja emotsionaalne reageering nn. kollatiivsetest omadustest. Berlyne leiab, et afektiivne reaktsioon kujuneb muusika poolt esile kutsutud erutuse tasemest ja pala hedoonilisest väärtusest lähtudes. Meeldivus kaasneb erutuse optimaalse tasemega. Berlyne esitab kolm võimalust: 1) madala aktivatsionitaseme puhul selle mõõdukas tõus muusika mõjul; 2) ebameeldivalt kõrge aktivatsiooni taseme alanemine muusika mõjul; 3) aktivatsiooni järsk tõus, mis kaasneb pingega muusikas ning sellele järgnev lahendus aktivatsioonitaseme alanemisega.
Erkkilä (1994) on emotsionaalse kogemuse sündi seostanud muusika sisemise struktuuriga, toetudes oma skeemis (joon. 2.1.) Mandleri ja Gaveri (1987) ning Meyeri (1956) käsitlustele.

Lähtudes Heyduki (1975) uurimustest, on muusikateose psühholoogilist keerukust (uudsus, keerukus, ebamäärasus, aktivatsiooni taset reguleerivad omadused) võimalik ka vähendada ja sel teel eelistust antud teose suhtes tõsta. Kui arvestada, et muusikapala kordamine vähendab tema keerukust, siis kordustega kütkestavus suureneb, kuni sündmus saavutab optimaalse keerukuse taseme. Edasised sama muusikapala esitused lõpevad progresseeruva meeldivuse vähenemisega. Erinevatel zhanritel võib aga olla teatud erinevusi. B. Skaife 1967. a. töös ilmnes, et popmuusika korral eelistatavus uudsuse kahanedes langeb, kuid klassikalise, dzhäss- ja modernistliku muusika korral eelistatavus kasvab tutvusastme kasvades (Bachmann, Huik, 1989: 157–158). Kuidas aga seletada lemmikpalade korduvat kuulamist ilma tüdimuse tekketa? Mandler ja Gaver (1987) seletavad seda tuttavale nähtusele antava primitiivse positiivse hinnanguga — teada, tuntud ja usaldatav. Lemmikpala tekkele võib aga kindlasti kaasa aidata ka situatsioon. Kui see on kuulaja jaoks erakordne või seotud meeldiva tundelaenguga, siis võib sama pala ka hiljem olla stiimuliks, mis loob hea enesetunde toetudes mäluseostele.

MÜRA

Seoses tööstuse ja tehnika arenguga viibib inimene järjest rohkem seadmete ja aparaatide poolt tekitatud müra keskkonnas. 

Euroopa Ühenduse tuleviku mürapoliitikat kajastav Roheline Paber (the Green Paper), käsitleb müra, mis on põhjustatud liikluse, tööstus- ja meelelahutustegevuse poolt, kui ühte olulisemat kohalikku keskkonnaprobleemi Euroopas ning järjest suurenevat elanikkonna kaebuste allikat. Üldiselt on aga müra vähendamisele suunatud tegevused on olnud vähem prioriteetsed kui teised keskkonnaprobleemid, nagu õhu või vee saastus.

Mis on müra?
· auditiivne kogemus, mis tekib mitteperioodilistest helilainetest
· iga ebameeldiv, segav või mitteoodatud heli
· kommunikatsiooni katkestavad/segavad helid

Müra on liiga vali, kui tuleb tõsta häält, et end kuuldavaks teha  1 m kaugusel. Vali ja kestev müra tekitab tervisehäireid. Kõige otsesem mõju on kuulmisorganile, eriti sisekõrvale.

Mürataseme määramisel on lähtutud sellest, et linna elu- ja puhkepiirkondade  vahetus läheduses ei tohi müratase ületada lubatud päevataset (kl. 7-22) – 55dB ning ööajal (kl. 22-7) – 50 dB. 

Tänu seadusandlusele ja tehnoloogilisele progressile on saavutatud seadmete oluline mürataseme langus. Näiteks vastavalt tuleviku mürapoliitika Rohelisele Paberile (the Green Paper on future noise policy) on sõiduautode müra vähendatud 85% alates 1970 ja veokite müra 90%.

Samas ei näita andmed viimase 15 a. kohta olulist muutust liiklusmüra osas. Liikluse kasv ajaliselt ja ruumiliselt ning vabaaja harrastuste ja turismi areng teevad tasa tehnika mürataseme vähendamise edusammud.

Müra kahjulik toime sõltub:
· heli intensiivsusest (db)
· heli sagedusest (hz)
· heli kestusest (mürale eksponeeritus tüüpilise tööpäeva jooksul)
· kumulatiivne eksponeeritus mürale (s.t. mitmete aastate jooksul)

Müra sagedusvahemikus 2000…6000 Hz on kahjulikum kui madalsageduslik müra. Kestev müra on kahjulikum kui müra, mis on katkestatud pausidega.

Millised on mürast tingitud üldised tervisehäired?

· kõrgvererõhutõbi 
·südameveresoonkonnahäired 
· peavalu 
· unetus 
· väsimus 
· lihaspinge 
· stress 
· kontsentratsioonihäired

Müra mõju kuulmisele

Akustiline trauma tekib ühe või väheste väga intensiivsete heliekspositsioonide (näiteks plahvatuse) tagajärjel, sel puhul ületab heliintensiivsus sisekõrva mehhaanilised piirid ja purustatakse Corti organ. Väga intensiivsete helide tagajärjel võib rebeneda ka kuulmekile ja puruneda kuulmeluukesed. Akustilise trauma tagajärjel tekkinud kuulmislangus on enamasti püsiva iseloomuga.
Ajutine kuulmisläve tõus (TTS - temporary threshold shift) on müraekspositsiooni lühiajaline järelmõju kujutades oma olemuselt kuulmisläve tõusu, mis peale müraga kokkupuutumist aegamööda kaob. 

Püsiva kuulmisläve tõusu (PTS - permanent threshold shift) korral ei taastu kuulmine ka siis, kui viibitakse pikka aega müravabas keskkonnas. See staadium kujuneb välja ca 4...10 aastaga. Kõige olulisemalt kahjustab müra kuulmist kõrgetes sagedustes, tüüpiliselt 4000 Hz lähedal, kuid kahjustuse süvenedes laieneb kuulmisläve tõus ka teistele sagedustele. Reeglina on mürast tingitud kuulmislangus kahepoolne ja sümmeetriline. On väga oluline teada, et juba väljakujunenud kuulmiskahjustus püsiva kuulmisläve tõusuga on taaspöördumatu - kui see on tekkinud, pole kuulmist enam võimalik taastada. Küll aga on seda võimalik ennetada!! 

Vaba aja müra

Müra ei esine ainult tööstuses, vaid tema kahjustav mõju võib tabada meid ka mujal. 
Näiteks Depeche Mode kontserdil Rootsis mõõdeti kolme tunni jooksul keskmiseks heliintensiivsuseks 109,9 dB. Uuringud on näidanud, et kõrvaklappides kuulatava muusika intensiivsus võib ulatuda kuulmekäigus 115 dB-ni.

Seoses laste hulgas üha enam esineva kuulmislangusega, on uuritud müra, mida tekitavad laste mänguasjad ja mitmesugused mängud. Kõige suuremat müra tekitavad muidugi mängurelvad (isegi kuni 170 dB), kuid ka näiteks täiesti ohutuna näivad patareidega liikuvad pehmed mänguasjad võivad tekitada kuni 100 dB-st müra. 

Mürarikkad on ka mitmesugused spordialad ja harrastused: mootorsport, laskesport jms. Laskmise puhul on eelkõige tegemist nn. impullsmüraga, s.t. lühiajalise väga intensiivse heliga. 

Kindlaks on tehtud, et inimkõrvale on ohtlik üle 140 dB-ne heli, mis kestab 20 ms.
Müra toime ei ole siiski alati samalaadne, oluline osa on psühholoogilistel faktoritel.

Mürast saab stressiallikas, kui:
1) seda tajutakse mittevajalikuna;
2) arvatakse, et inimesed, kes müra tekitamise eest vastutavad, ei hooli selle mõjust;
3) inimesele ei meeldi muud samaaegselt esinevad keskkonnanähtused (näit ülerahvastatus);
4) inimene usub, et müra on tervisele kahjulik;
5) müraga seostub hirm (Eysenck, 1996).

Müra määratlus sõltub tähendusest, mille helile omistame. Iga soovimatu heli on müra. Ka ebameeldiv muusika võib olla müra, samuti linnulaul ja merekohin, kui need helid segavad momendil käsil olevat tegevust.

Kuidas kaitsta end müra eest?
· Mürarikka töö või harrastuse juures kandke pidevalt mürakaitsevahendeid - kiivrit, kõrvaklappe või kõrvatroppe! 
· Magnetofon, raadio või televiisor keerake lihtsalt vaiksemaks! 
· Ärge muretsege endale ega lastele üleliia mürarikkaid mänge ja mänguasju! 
· Võimalust mööda vältige mürarikast tegevust või olukorda! 
· Mürarikka töö või harrastuse ajal katsuge pidada puhkepause!
 
MUUSIKA FUNKTSIOONID:
*EMOTSIONAALNE FUNKTSIOON
* FÜÜSILISE TOIME FUNKTSIOON
* KOMMUNIKATSIOONI FUNKTSIOON
* MEELELAHUTUSE FUNKTSIOON
* ESTEETILISE NAUDINGU FUNKTSIOON
* SELTSILISE FUNKTSIOON
* PROFESSIONAALSE TEGEVUSALA FUNKTSIOON
* KULTUURI JÄRJEPIDEVUSE FUNKTSIOON
* NORMIDE JA IDEOLOOGIA VAHENDAMISE FUNKTSIOON
* SÜMBOLI LOOMISE FUNKTSIOON
 
MUUSIKA VALUVAIGISTAJANA
AUDIOANALGEESIA

STIMULATIIVNE MUUSIKA – 	soodustab füsioloogilisi raktsioone
· Rõhutatud rütm
· Staccato-käigud
· Lai helikõrguste diapasoon
· Järsud muutused

SEDATIIVNE MUUSIKA – alandab füsioloogilisi reaktsioone
Meloodia ja harmoonia
Legato-käigud
Kitsas helikõrguste diapasoon
Ennustatavad muutused

AUDITIIVSE HELISTIMULATSIOONI TOIME
· ei tõsta valuläve
· mõjutab tolerantsust
· suunab retseptiivse aktiivsuse muusikale
· vabastab endorfiine 
· maskeerib protseduuri helisid (hambapuur)
 
UURINGUD
Gardner ja Licklider (1960): 1000 hambaravi patsiendist
65%	valu kadus
25%	valu vähenes
10%	ebaoluline valu vähenemine

Herth (1978): muusika kuulamine valu vähendamiseks
Valuvaigisteid kulus 30% vähem 

McClelland (1979): muusika kasutamine operatsiooni ajal
Peale operatsiooni vähem valu ja ebamugavusi

Bonny (1983): muusikaprogrammide kuulamisel
Ängistuse ja depressiooni vähenemine
Tolerantsuse suurenemine valu ja kannatuste osas

Updike (1990): muusikaprogrammid intensiivravis
Vererõhu alanemine
Enesetunde ja meeleolu alanemine

Hanser, Larson, O’Connell (1983) kasutasid sünnituse ajal
· Rütmilise hingamise juhtimiseks
· Lõõgastumiseks assotsiatsioonide tekitamine
· Tähelepanu juhtimine muusikale

 MIS ON VIBROAKUSTILINE TERAAPIA?

Vibroakustiline teraapia on ravimeetod, mille puhul kasutatakse madalsageduslikke pulseerivaid siinushelisid vahemikus 30 Hz–120 Hz kombineerituna muusikaga.

Teraapiaseansi ajal lamab inimene spetsiaalsel sisseehitatud valjuhäälditega voodil või toolil, mis võimaldab helivibratsioonidel vahetult keha mõjutada. Inimene tajub seda massaažina. Muusika on lindistatud üle madalsageduslike helide või esitatakse eraldi ning on reeglina mahe, improviseeritud ja ilma rõhutatud rütmita. Raviseanss kestab enamasti 20–30 minutit. Seansside kestus, arv ja sagedus sõltuvad kliendi vajadustest.

Vibroakustiline teraapia on välja kasvanud muusikateraapiast. Selle ravimeetodi algatajaks on Norra muusikaterapeut ja eripedagoog Olav Skille. Oma töös füüsiliste ja vaimsete puuetega lastega täheldas Skille, et muusika toime on tugevam, kui asetada kõlarid lapsele lähemale, nii et keha tunneb muusikavibratsioone. Muusika valikul lähtus Skille põhimõtetest, mida ta nimetas muusika universaalideks:
* madalad sagedused mõjuvad enamasti lõõgastavalt, kõrged sagedused võivad tekitada pingeid;
* rütmiline muusika mõjub tavaliselt ergutavalt, mitterütmiline muusika rahustavalt;
* vali muusika võib esile kutsuda agressiivseid impulsse, mahe muusika mõjub rahustina.
Neist tähelepanekutest ongi edasi arendatud vibroakustiline teraapia. Skille defineeris vibroakustilise teraapia printsiibid ja tutvustas meetodit rahvusvahelise ühingu Muusika Meditsiinis (International Society for Music in Medicine) esimesel sümpoosionil 1982. aastal. Arvukalt uuringuid on selles valdkonnas läbi viinud inglise tunnustatud muusikaterapeut Tony Wigram. Eestis sai vibroakustilise teraapia rakendamine alguse Tallinna Pedagoogikaülikooli Terviseuuringute laborist 1988. aastal.

Vibroakustiline teraapia on arenev ravisuund. Seoses positiivsete tulemustega lisandub üha uusi helilainete biofüüsikalisel toimel põhinevaid meetodeid. Ka seadmestiku osas pakutakse erinevaid lahendusi – lamamisasemena konstrueeritud muusikariistadest kuni akustiliselt moduleeritud soojaveemadratsite ja kõrgtehnoloogial baseeruvate helisignaali muunduriteni (mida ka põrandate all võib kasutada, et pind elastsem ja jalale pehmem oleks).

Vibroakustiline teraapia toetub madalsagedusliku heli heale materjaliläbivusele ning erinevate sageduste lokalisatsioonile kehas. Muusika rikastab ja aitab maskeerida domineerivat madalsageduslikku vibratsiooni oma mitmekesiste muutustega sageduses ja intensiivsuses. On spetsiaalselt selle ravi jaoks komponeeritud muusikat, mis on loodud ühe sageduse baasil või kasutades sageduste harmoonilist järgnevust. Enamasti kasutatakse relaksatsioonimuusikat, millele on lisatud madalsageduslik siinusvibratsioon.

Vibroakustilise teraapia toime organismile:
- mõjub stabiliseerivalt ja lõõgastavalt kesknärvisüsteemile;
- mõjub positiivselt vegetatiivsele närvisüsteemile tasakaalustades erutust ja pidurdust;
- lõõgastab silelihaseid, parandab liikuvust;
- vähendab valu;
- kiirendab ainevahetust;
- alandab arteriaalset vererõhku;
- soodustab relaksatsioonile omaseid muutusi meeleolus.

Aastatega on meetodi rakendamine praktikas mitmekesistunud, seda on hakatud kombineerima ka teiste mõjutusvahenditega – erinevate massaazhiliikidega, akupunktuuriga, liikumisteraapiaga, juhendatud kujutlustega, sugestiivsete tekstidega, psühhoteraapiaga. Nii on vibroakustilise teraapia läbiviijal avarad võimalused oma lähenemise leidmiseks ja isikupärase rakenduse väljatöötamiseks.

PEREKOND = RIDA KÜSIMUSI

Ernest Burgess (1926/1968): 
Vastastikustes suhetes olevate isiksuste ühendus
(a unity of interacting personalities)

Pauline Boss (2002) lisab:
“isiksused, kellel on ühine ajalugu ja tulevik läbi jagatud rituaalide ja reeglite”

Schlessinger (1979) eristas 6 peretüüpi:
1.Tuumperekond
2.Lastetud paarid, mis koosnevad mehest ja naisest
3.Ühe vanemaga perekond
4.Adoptiivperekond
5.Taasloodud perekond
6.Ühisperekonnad
+ homoseksuaalsed paarid ja perekonnad

Perekonna kui sotsiaalse grupi erinevused teistest sotsiaalsetest gruppidest
1. Perekonnad püsivad koos kauem kui enamik teisi sotsiaalseid gruppe
2. Perekonnad ühendavad erinevaid põlvkondi
3. Perekonnad hõlmavad nii bioloogilisi kui ametlikke või tavareeglitest lähtuvaid sugulussuhteid 
4. Bioloogiline (ja sugulus-) aspekt liidab perekonna laiema hõimlussuhete ringiga

Olulised lähtepunktid perestressi käsitlemisel:

· Isegi tugevad perekonnad võivad olla perekriisi tõttu halvatud.
· Erinevad uskumused ja väärtused mõjutavad seda, kuidas pere määratleb sündmusi ja stressitekitajaid.
· Olukorrale või sündmusele antavad tähendused on mõjutatud inimese soo, vanuse, sotsiaalse kuuluvuse ja kultuuritausta poolt.
· Vaim ja keha on seotud – psühholoogiline stress soodustab füüsilist haigestumist, mõjutades kogu pere heaolu. 
· Osa pereliikmeid on konstitutsiooniliselt tugevamad ja stressile vastupidavamad kui teised.
· Perekriis ei ole alati halb – mõned peavad “põhjast läbi käima”, et uuesti tõusta ja sageli saadakse tugevamaks kui enne.
 Pere on organisatsioon, mis on pidevas muutuvate oludega kohanemise protsessis
Tugeva perekonna olulisemaks tunnuseks on PAINDLIKKUS – st et rollid on vahetatavad, mitte jäigalt fikseeritud
(Angell, 1936/1965)

STRESSOR  ≠  TUNNETATUD STRESS 
PEREKRIISI ISELOOMUSTAB:

· VÕIMETUS OMA ROLLILISI ÜLESANDEID TÄITA
· VÕIMETUS OTSUSEID LANGETADA JA PROBLEEMI LAHENDADA
· VÕIMETUS ÜKSTEISEST TAVAPÄRASEL MOEL HOOLIDA

KESKENDUMINE ISEENDALE 
Reuben Hilli (1949/1971) poolt esitatud pere 10 ressurssi:

1. Varasem edukas perekriisi ületamine
2. Mittematerialistlike eesmärkide ülekaal
3. Paindlikkus ja valmidus muuta abikaasade või vanemate traditsioonilisi rolle
4. Kõigi pereliikmete vastutus pere toimingutes
5. Valmidus ohverdada isiklikud huvid pere eesmärkide nimel
6. Uhkus oma sugupuu ja suguvõsa traditsioonide üle
7. Tugev vastastikune emotsionaalne sõltuvus ja ühtsus
8. Pere kui terviku osalemine ühistegevustes
9. Pereliikmete võrsusest lähtumine perekontrolli teostamisel ja otsuste langetamisel
10. Tugev emotsionaalne side isa ja ema, isa ja laste, ema ja laste vahel ning lastel omavahel.
 
PERE TOIMETULEK     ?     INDIVIIDI TOIMETULEK 

PERE TOIMETULEK – STRESSI TEKITAVA OLUKORRA OHJAMINE PERE KUI TERVIKU POOLT ILMA ÜHELEGI PERELIIKMELE KAHJU TEKITAMATA

Kognitiivne, afektiivne ja käitumuslik protsess, millega 
1) saavutatakse personaalne iseseisvus ja rahulolu 
2) säilitatakse pere ühtsus ja stabiilsus

Peamised toimetulekustrateegiad:
1) Otsene tegutsemine – näit. oskuste omandamine
2) Seisundi tasakaalustamine – näit. hirmu alla surumine, eneselohutamine, alkoholi tarbimine
3) Sotsiaalse toe otsimine – näit. spetsialisti poole pöördumine
 OLULINE ON TÄHENDUS, MILLE PERELIIKMED SÜNDMUSELE OMISTAVAD

· VANEMAD
EESKUJU JA INFOALLIKAS
TOITUMISHARJUMUSTE KUJUNDAJAD JA SÄILITAJAD
KEHAST LUGUPIDAMISE KUJUNDAJAD

· KAASLASED
INFO JA KAALUALANDAMISE NIPID
“PAKSUSE-JUTUD”
KIUSAVAD KEHAVORMIDE JA KEHAKAALU PÄRAST
 
· SOTSIOKULTUURILISED MÕJUD
NAISTE MURE KEHAKAALU PÄRAST
ILUIDEAALE ON VÕIMATU SAAVUTADA
SEKSUAALSED RÜNNAKUD TÜTARLAPSEEAS

SALEDUS KUI ILU JA HEADUSE OLULINE KOMPONENT
 
TUNNUSED, MIS ERISTAVAD SÖÖMISHÄIRETEGA KAASNEVAT NÄLGIMIST TERVISLIKUST DIEEDIST

· Kehakaalu alandamine (anoreksia puhul 15% ja rohkem alla pikkusele vastava normi)
· Tugev hirm kaalu lisandumise ja paksuks minemise ees
· Väärastunud kehataju (paks-olemise-tunne sõltumata sellest, et teised väidavad vastupidist)
·Pidev kehakaalu jälgimine ja enesekriitiline peeglisse vaatamine
· Näljatunde eitamine, toidukoguste range vähendamine ja rasvasisaldusega toiduainetest loobumine
· Oksendamine ja kõhulahtistite kasutamine toidu välju-tamiseks
· Ülehõivatus kehakaalu ja toitumisega seotud mõtetest ning tegevustest
· Enesepõlgus ja süütunne peale korralikku kõhutäit
· Lootusetuse tunne ja uskumus, et edu, õnn ja ilu on seotud kõhnusega
· Vajadus olla omaette, mitte rääkida oma söömis-harjumustest
· Äge treenimine kehakaalu alandamiseks
 
ÜLEKAALULISUST MÕJUTAVAD TEGURID

· RASVKUDE
Ainevahetus
Rasvarakkude suurus ja arv

· PÄRILIKKUS
Vanemate ja laste uurimused
Kaksikute uurimused
Toitumise stiil
Organismi tendents säilitada energiat rasv- või lihaskoena

·	KAALUPUNKT (SET POINT)
Kelly Brownell (1986)
· INSULIINI REAKTSIOON GLÜKOOSILE
Suurenenud toidu tarbimine
· ISIKSUSLIKUD OMADUSED
Võime kergesti erutuda toiduga seotud märkide peale
· STRESS
Stressi-sööjad (stress eaters)
· ELUSTIIL
Alkohol
TV
Tõkestatuse teooria
 
ENESEVÄÄRTUSTAMINE
WILLIAM JAMES (1890)

EDU 
-
OOTUSED, PRETENSIOONID
CARL ROGERS (1951)
Reaalse ja ideaalse mina kontseptsioon
Eneseaktsepteerimine – kooskõla tegeliku ja ideaalse mina vahel: 
· ideaalne mina on kõrge, kuid reaalne mina sobib sellega kokku;
· ideaalne mina on nii madal, et tegelik mina kattub sellega kergesti.

STANDARDID

S. COOPERSMITH (1967)
Neli kriteeriumit edu defineerimiseks:
võim
tähtsus
vooruslikkus
kompetentsus

ENESEVÄÄRTUSE ALLIKAD (Buss, 1995):

välimus
võimekus	ļ ENESEKINDLUS
võim

sotsiaalne tunnustus
asendav tunnustus	ļENESEARMASTUS 
moraalsus 

ENESEKINDLUS
VÄLIMUS
VÕIMEKUS
Atributsioonid oma saavutuste osas 
· subjektiivsed
· motiveeritud eneseväärtuse säilitamisest

andekus	= saavutus
tugev motivatsioon + raske töö=saavutus

Dwecki (1988) järgi on kahte sorti indiviide:
· need, kellele sooritus on seotud otsustusega oma võimete osas
· need, kes otsivad kinnitust oma meisterlikkusele

Atributsioonid oskuste ja õnne kohta
Võit - minu oskused
Kaotus - halb juhus

VÕIM
· Domineerimine
· Staatus ja raha

ENESEARMASTUS

SOTSIAALNE TUNNUSTUS
· Kiindumus/meeldimus
· Kiitus
ASENDAVAD ALLIKAD
· Peesitamine peegeldunud aupaistes
· Peegeldamine ja võrdlemine
· Omandus/varandus

MORAALSUS

ERINEVUSED ENESEVÄÄRTUSE ALLIKATE OSAS:

Mehed	-  edu ülesannete sooritamisel
Naised	- sotsiaalne tunnustus

Enesehinnang kiirmeetodil (Cheek & Buss, 1981):

1. Olen endast madalal arvamusel
2. Sageli soovin, et oleksin keegi teine
3. Minu elu on üks suur segadus
4. Olen eneses üsna kindel
5. On palju asju, mida tahaksin enda juures muuta
6. Olen ebaõnnestuja
7. Üldiselt olen väärt inimene

HOIAK TENDENTS HINNATA HOIAKU OBJEKTI MINGIL ASTMEL POOLEHOIU VÕI MITTE POOLEHOIUGA

HOIAKUT PEEGELDAVAD HINNANGULISED REAGEERINGUD:
·	kognitiivsed
·	afektiivsed
·	käitumuslikud (® tahe)

USKUMUSED ON TAJUTUD SEOSED HOIAKU OBJEKTI JA SELLE ERINEVATE TUNNUSTE VAHEL

HOIAKUD PÕHINEVAD USKUMUSTEL

HOIAKUTE JA KÄITUMISE VAHELINE SEOS:

· KOMPLITSEERITUD
· ÜLDINE SUUNDUMUS EI PEEGELDA KONKREETSET KÄITUMIST
käitumise üksikjuhud on määratud ainulaadse faktorite kogumi poolt
· KOKKUKUULUVUSE PRINTSIIP – SAMA ÜLDISTATUSE TASE
käitumise 4 spetsiifilist elementi:
PERESTRESS

STRESSOR – elusündmus või asjaolud, mis toob kaasa või millest võib eeldada muutust perekonna sotsiaalses süsteemis
STRESS – pere reageering sündmusele
KRIIS või DISTRESS – pere desorganiseeritus või võimetus stressiga toime tulla, mis tuleneb ressursside ja probleemilahendamise oskuste puudusest
McCubbib & Patterson (1983)

FAAR – mudel

Family Adjustment and Adaptation Response(Patterson, 1989)
Stressor eksisteerib, kui pere on määratlenud sündmuse ohtlikuks ja pere ressursid olukorra nõudmistele mitte vastavaks

· Muutuse suurus
· Pere haavatavus/vastuvõtlikkus
· Pere hinnang sündmusele

 STRESSIGA TOIMETULEK VÕIB PERELE KAASA TUUA:
+
Haavatavuse vähenemise
Pere ühtsuse ja organiseerituse tugevnemise või säilimise
Stressor-sündmuse kahanemise või kadumise
–
Kaudse kahju peresüsteemile
Otsese kahju
Kohanemiskäitumise taandarengu

PERE TOIMETULEKU ASTMED:

1. vastupanu
2. restruktureerimine
3. konsolideerumine

TÕHUSAD TOIMETULEKUSTRATEEGIAD

1. Suurendada ja säilitada sotsiaalse toetuse võrgustikku
2. Hoiduda ebaproduktiivsest muretsemisest, katastrofeerimisest, negatiivsetest mõtetest
3. Kasulike isiklike terviseharjumuste säilitamine

HEATEGEVUSE KULDNE REDEL
Moses Maimonides XII sajandist

I aste: abi antakse, kuid vastumeelselt või kahjutundega
II aste: antakse lahkelt, kuid abi ei vasta abivajaja vajadustele
III aste: antakse lahkelt ja heameelega, aga alles peale tungivaid palveid
IV aste: antakse heameelega, vajadustele vastavalt ja ilma palumata, kuid tehakse seda nii, et abivajaja tunneb enda pärast häbi
V aste: kannataja teab, kellelt ta abi saab, kuid aitaja ei tea, keda personaalselt ta aitab
VI aste: aitaja teab, kellele abi on suunatud, kuid jääb ise neis toimingutes anonüümseks
VII aste: aitaja ei tea, kellele abi läheb ja abisaaja ei tea, kellelt abi tuleb
VIII aste: abi, mille läbi inimene saab ise oma olukorda parandada

AITAMISE EESMÄRK ON: JUHATADA KLIENT ISE END AITAMA

AITAMINE = õppimiskogemus
AITAMINE = suhtlemine
AITAMINE = probleemi lahendamine
			* probleemi märkamine, tunnistamine
			* probleemi piiritlemine
			* lahendusvariantide sõnastamine
			* lahendusvariantide testimine
			* järelduste tegemine

AITAJALT OODATAKSE, ET TA 	* KUULAB	* MÕISTAB	* TOETAB
 
KAITSEMEHHANISMID
vaimsed strateegia ärevusega toimetulekuks

- allasurumine, eitamine
- ratsionaliseerimine
- asendamine
- projektsioon
- regressioon
- sublimatsioon

AITAJA TUNNUSJOONED:

· EMPAATIA
· VASTUTUS
· VÕIMEKUS

JUHTUB KA NII …???

I AITAJA:
SINU PROBLEEM POLE MINU OMADE KÕRVAL MIDAGI!
II AITAJA:
MINA TEAN, MIDA SA PEAD TEGEMA!
III AITAJA:
ÄRA MURETSE, MINA KORRALDAN KÕIK!
IV AITAJA:
MINUL OLI ÜKSKORD SAMASUGUNE PROBLEEM!

 MIDA ISE SAAB TEHA

·ÜRITA OMA REAKTSIOONIDEST ARU SAADA
Sa ei reageeri sellele, mis tegelikkuses toimus, vaid oma kujutlusele sellest, mis oleks võinud toimuda
·LUBA ENDALE OMA MÕTTEID JA TUNDEID
Need on normaalsed reaktsioonid ebanormaalsele olukorrale
·TEE ENDALE TÕSIASJAD SELGEKS
Selgita detailselt välja, mis tegelikult juhtus
·RÄÄGI JUHTUNUST VÕIMALIKULT PALJU
Räägi ka juhtunuga seotud tunnetest ja mõtetest
·JÄRGI TAVAPÄRAST ELURÜTMI
Ka siis kui sa ei suuda täiesti keskenduda, kui su töövõime on vähenenud
OTSI ABI, KUI REAKTSIOONID ON VÄGA TUGEVAD VÕI EI MÖÖDU ÜHE KUU JOOKSUL

MIDA TEHA, KUI KAASLASEL ON ENESETAPUMÕTTED?

OLE HEA KUULAJA

VÄLJENDA HUVI JA HOOLT:
Inimene, kes kavatseb enesetappu, otsib oma probleemile lahendust

ÄRA MÕISTA HUKKA:
Väga harva on võimalik teise inimese valu täielikult mõista

HAARA KAASA TEISI:
· Julgusta kaaslast rääkima oma tunnetest ja mõtetest
· Ära luba, et hoiad enesetapumõtted enda teada
· Enesetapumõtted on karje abi järele

TOIMETULEKUSTRATEEGIAD (Allikas: Folkman et al., 1986)

VASTANDUMINE
· Jäin endale kindlaks ja võitlesin selle eest, mida tahtsin
· Püüdsin panna oma vastast meelt muutma
· Väljendasin oma viha neile, kes probleemis süüdi olid
· Valasin oma tunded välja

DISTANTSEERUMINE
· Püüdsin situatsiooni vähem tõsiselt võtta
· Tegutsesin edasi, nagu poleks midagi juhtunud
· Ei lasknud end häirida, püüdsin juhtunule mitte mõelda
· Püüdsin kogu asja unustada

ENESEKONTROLL
· Püüdsin oma tunded endale hoida
· Varjasin teiste eest, kui halvad asjad tegelikult on
· Püüdsin tunnetel mitte lasta oma tegevust segada

SOTSIAALSE TOETUSE OTSIMINE
· Rääkisin kellegagi, et olukorrast paremat ülevaadet saada
· Otsisin kellegi, kes suudaks olukorraga midagi ette võtta
· Küsisin nõu sugulaselt või sõbralt
· Rääkisin kellegagi oma tunnetest

VASTUTUSE VÕTMINE
· Tegin endale etteheiteid
· Sain aru, et olin ise selle probleemi põhjustanud
· Lubasin endale, et edaspidi korraldan asjad teisiti

PÕGENEMINE–HOIDUMINE
· Soovisin, et see olukord muutuks olematuks
· Lootsin, et juhtub ime
· Fantaseerisin sellest, kuidas asjad teiseks muutuvad
· Püüdsin oma enesetunnet parandada sellega, et sõin, jõin, suitsetasin, võtsin rahusteid või muud sellist

PLANEERITUD PROBLEEMI LAHENDAMINE
· Teadsin, mida teha ning pingutasin, et asjad hakkaks liikuma
· Tegin tegevusplaani ja järgisin seda
· Muutsin midagi, et asjad korda saaks
· Toetusin varasemale kogemusele ja toimisin selle järgi

OLUKORRA POSITIIVNE HINDAMINE
· Muutusin või kasvasin isiksusena
· Muutusin juhtunu läbi paremaks
· Leidsin uue sihi elus
· Avastasin uuesti, mis on elus oluline
 
IRRATSIONAALSED USKUMUSED
1. Mõte, et sa pead olema armastatud või heaks kiidetud kõigi oma elus figureerivate oluliste isikute poolt
2. Mõte, et sa pead olema kompetentne, nõuetele vastav ja edukas
3. Mõte, et kui inimesed käituvad ebameeldivalt ja ebaõiglaselt, siis on nad halvad, õelad või närused ning neid peab karistama, süüdistama ja kiruma
4. Mõte, et olukord on õudne, hirmuäratav ja katastroofiline, kui sa oled frustreeritud, sind on eemale tõugatud (hüljatud) või koheldud ebaõiglaselt
5. Mõte, et emotsionaalsed hädad tulevad välistest põhjustest ja sul on vähe võimalusi oma tundeid kontrollida ja muuta
6. Mõte, et pead tundma ärevust, kui miski tundub ohtlik ja hirmutav
7. Mõte, et lihtsam on eluraskustest ja vastutusest hoiduda kui nendega silmitsi olla
8. Mõte, et sinu minevik on ülitähtis ja kui miski on sinu elu oluliselt mõjutanud, siis peab ta määrama sinu tundeid ja käitumist ka praegu
9. Mõte, et inimesed ja olud peavad olema paremad kui nad on, ja asi on halvasti, kui sa ei leia head lahendust sellele süngele reaalsusele
10. Mõte, et võid leida kogu inimliku õnne ka inertsuse ja tegevusetusega või passiivselt iseend nautides

VÄRVI OLEMUS
VÄRV ON PINNALT PEEGELDUNUD VALGUS, MIDA NÄEME TÄNU SILMA EHITUSELE
inimsilm on võimeline vastu võtma elektromagnetilist kiirgust diapasoonis 380-720 nm

Purkyne efekt:
nägemisteravuse optimum 	päeval 550 nm öösel 505 nm
tavaline eristusvõime umb. 7 milj. Värvust

VÄRVITAJU
VÄRVI MÕJU

PSÜHHOLOOGILINE – ASSOTSIATSIOONID
FÜSIOLOOGILINE – AKTIVATSIOONI TASEME MUUTUS
VÄRVI TÄHENDUS
OBJEKTIIVNE EHK DENOTATIIVNE TÄHENDUS – 
STANDARDNE TEADE, SÕNA TÄHENDUS
SUBJEKTIIVNE EHK KONNOTATIIVNE TÄHENDUS –
INTELLEKTUAALSE TÕLGENDUSE RESULTAAT

AKROMAATILISED PINNAD
PEEGELDAVAD VALGUST MITTESELEKTIIVSELT
Erinevad peegelduva valgusvoo kvantiteedi poolest
KROMAATILISED PINNAD
PEEGELDAVAD VALGUST SELEKTIIVSELT
Erinevad valgusvoo füüsikaliste karakteristikute poolest:
TOON SÕLTUB VALGUSLAINE PIKKUSEST
HELEDUS SÕLTUB VALGUSLAINETE ENERGIAST EHK AMPLITUUDIST
KÜLLASTUS EHK PUHTUS OLENEB VÄRVI VORMIST, VALGUSLAINETE SEGUNEMISEST
 
KUNSTITERAAPIA OLULISED ASPEKTID:
(John Birtchnelli järgi)
Kunstiteraapias loodu on konkreetne, seda saab esitada vaatamiseks, selle juurde saab tagasi pöörduda
Kunstiteraapias loodu kannab endas seost autoriga ning seda tuleb respekteerida
Kunstiteraapias saab luua objektisuhteid, mis tegelikkuses pole võimalikud
Loominguga saab väljendada seda, mis hirmutab ning muutes kujutatud muuta ka olukorda
Loominguga saab esile tuua varjatud tahke iseendas
Looming võimaldab olla irratsionaalne, kummaline, regresseeruda, ilma kartuseta näida hullumeelne
Kunstiteraapias kujutatu on metafoor
Looming ei pruugi kehastada seda, mis oli või on, selles võivad olla kartused ja unistused tuleviku kohta
 
VÄRVID MEELDIVUSE JÄRGI
(Eysencki katsest 21060 inimesega)

SININE
PUNANE
ROHELINE
VIOLETT
ORANZH
KOLLANE

LASTE VÄRVIEELISTUSED (Valentine’i katsetest)

PUNANE
SININE
ROHELINE
VIOLETT
ORANZH
KOLLANE

VÄRVIEELISTUSTE PINGERIDA EROOTILISE MÕJU JÄRGI (Henry’ & Jacobsi katse ameerika üliõpilastega)

PUNA-ORANZH
TUMESININE
VIOLETT
MUST
KOLLANE
ROHELINE
PRUUN
HALL