Massiteabelevi kanalid ja –vahendid. Meediumide erinevused tarbimise ja regulatsiooni seisukohalt.

	Arvestustöö teema käsitlemisel lähtun “McQuaili massikommunikatsiooni teooriast” ning sellest tulenevalt on valitud ka alljärgnevad jaotused. Täpsemalt võtan vaatluse alla trükimeedia, filmi, ringhäälingu, salvestatud muusika ja uue meedia. Mainitud massiteabelevi kanalite- ja vahendite juures keskendun konkreetsete meediumide erinevustele tarbimise ja regulatsiooni seisukohalt.
Trükimeedia
Trükikunsti leiutamist loetakse kaasaaegse meedia alguseks. Esmalt rakendati trükikunsti raamatute tootmiseks. Sellega kadus raamatu alternatiivne vorm paberi- või pärgamendirulli näol – alles jäi kõvade kaante ja köidetud lehtedega vorm. Samuti laienes avaldatavate raamatute poolt kajastatav teemadering. Üha enam vähenes raamatu kui luksuskauba staatus – raamat muutus tarbekaubaks. Lisaks raamatute laiemale levikule hakkasid võimud trükkima ka ametlikke teadaandeid ning seadusi.
Esimesed ajalehed hakkasid ilmuma umbes 200 aastat peale trükikunsti leiutamist st. 16. saj. lõpul 17. saj. alguses. Siiski polnud ajalehe eelkäijaks mitte niivõrd raamat kui kiri, mis kujutas endast algelise postiteenuse kaudu levivat teabelehte, milles kajastati peamiselt kaubandus- ja rahandusalast infot. Kaasajal võib ajalehti jagada tabloidideks, poliitilisteks ajalehtedeks ja kvaliteetajalehtedeks.
Regulatsiooni seisukohalt on raamat peaaegu täiesti vaba ja kontrollimatu. Samas on tänu alternatiivsete tehnoloogiate tekkele raamat kaotanud suure osa oma kriitilisest potentsiaalist, sest tema osakaal meedias on vähenenud (mis suures osas tagabki kontrolli puudumise). Siiski on raamatu mõju tänu populaarsemate meediumitele või institutsioonide vahendusele märkimisväärne.
Tarbimise seisukohalt on raamat suhteliselt mitmekesine (meelelahutus, teabevajaduse rahuldamine jne) privaatse iseloomuga meedium. Kuigi raamat on eelkõige mõeldud individuaalseks kasutamiseks, on ta siiski kasutatav nii kodus kui väljaspool kodu, olles selles aspektis sarnane raadioga. Samas on tarbimise seisukohalt raamatu suureks miinuseks igasuguse interaktiivsuse täielik puudumine.
Ajaleht on regulatsiooni seisukohalt suhteliselt vaba. Selle vabaduse tagab eelkõige ajalehele omane poliitiline funktsioon, mis seisneb ajalehe ülesandes vahendada avalikku arvamust ning edastada poliitilist ja majanduslikku teavet. Samuti peab ajaleht olema vaba regulatsioonist, et täita oma peamist ülesannet – edastada informatsiooni.
Tarbimise seisukohalt on ajaleht avaliku iseloomuga individuaalselt kasutatav meelelahutuse ja/või informatsiooni allikas. See tähendab, et sisu poolest on ajaleht mitmekesine (erinevat tüüpi ajalehed keskenduvad erinevale sisule) ning kasutatav nii kodus (siiski vähem kui raamat) kui väljaspool kodu.
Film
Film sai alguse 19. sajandil ja kujunes vanema meelelahutustraditsiooni
esitamise ja levitamise uueks vahendiks pakkudes vaatemänge, draamat, muusikat ja tehnilisi trikke. Film sai peaaegu kohe massimeediumiks, sest jõudis suurte rahvahulkadeni – isegi maapiirkondades. Selle meediumi teket ja levikut võib pidada reaktsiooniks tööst vaba jõudeaja tekkimisele, mis omakorda tekitas nõudluse ökonoomse ja respekteeritava vaba aja nautimise viisi järele. 
	Filmi kui meediumi üle poliitiline kontroll tavaliselt puudub, erandiks on vaid diktatuurid, kus filmil on tähtis koht propagandavahendina. Samas eksisteerib demokraatlikes riikides üsna tugev kontroll filmide sisu üle, sest seda meediumi peetakse tugevaks faktoriks kergemini mõjutatava elanikkonna osa (noorte) maailmapildi ja väärtushinnangute kujunemisel.
	Tarbimise seisukohalt on filmi äärmiselt keeruline karakteriseerida kuna see võib levida väga erinevaid kanaleid kaudu (televisioon, kino, videolevi, Internet) ja seega on filmi kui meediumi iseloomustus tarbimise seisukohalt äravahetamiseni sarnane seda edastava kanali omaga.
Ringhääling
Raadio ja televisioon kasvasid välja juba olemasolevatest tehnoloogiatest. Märkimisväärne on siinjuures, et raadio ja televisioon loodi ilma, et enne oleks määratletud, milline saab olema uutes meediakanalites edastatav sisu. Mõlemad laenasid palju juba olemasolevatelt meediumitelt ning enamik kummagi populaarsetest sisuvormidest on tuletatud filmist, muusikast, uudistest, spordist.
Ringhäälingu poliitiline vabadus on üsna piiratud tänu avaliku huvi teenimise nõudele ja mõnedele sarnastele funktsioonidele pressiga. Samas on poliitiline kontroll televisiooni üle üha vähenemas, sest järjest enam on tegu tavapärase äriga, kus avalikku poliitilist kontrolli asendavad turureeglid. Samuti allub ringhääling sarnaselt filmile kultuurilistele ja moraalsetele piirangutele sisu osas.
Televisioon on hoolimata pidevast tehnoloogia arengust jäänud siiski peamiselt perekondliku meelelahutuse allikaks. Oma olemuselt on ta nii kodune kui kollektiivne meedium – olles avaliku huvi ja ühise kogemuse keskpunktiks. Seoses digitaaltelevisiooni arenguga võib televisiooni puhul rääkida ka teatavast interaktiivsusest, mis tõstab selle meediumi atraktiivsuse poolest kohe uue meedia kõrvale.
	Raadio on tarbimise seisukohalt märksa individuaalsem kui televisioon (sarnanedes selles aspektis rohkem raamatule ja salvestatud muusikale). Oma kasutusvõimaluste poolest on raadio üsna mitmekesine, mida toetab veel asjaolu, et see meedium on hoolimata oma privaatsest iseloomust mõeldud mitte ainult kodus kasutamiseks.
Salvestatud muusika
	Muusika salvestamine ja taasesitamine said alguse 1880. aasta paiku ning levisid kiiresti tänu avalikkuse laialdasele huvile populaarsete laulude ja meloodiate vastu. Fonogramm tegi igat liiki muusika igal ajal kättesaadavaks järjest suuremale hulgale inimestele.
Sarnaselt filmile poliitiline kontroll salvestatud muusika üle puudub. Ka kontroll sisu üle on minimaalne, sest sellele meediumile ei omistata nii suurt mõjuvõimu kui filmile. 
Ka tarbimise seisukohalt sarnaneb salvestatud muusika filmile, sest kanaleid, kus see levib on mitmeid ning seetõttu on otstarbekam kirjeldada kanali tarbimisomadusi.
Uus meedia
	Väljend “uus meedia” hõlmab avarduvat ja mitmekesistuvat rakenduslike kommunikatsioonitehnoloogiate kogumit. Uue meedia aluseks on satelliitkommunikatsiooni kasutuselevõtt ja arvutite rakendamine. Arvuti eelis seisneb informatsiooni digitaliseerimises, mis võimaldab igat liiki infot mitmekesistes formaatides edasi anda ühe kanali kaudu. Uue meedia teke on nihutanud võimutasakaalu meedialt auditooriumile, sest valida on enamate ja aktiivsemate meediakasutuse võimaluste vahel. Samuti on traditsiooniline massikommunikatsioon ühesuunaline – uus meedia aga võimaldab ja propageerib interaktiivsust.
	Uue meedia vabaduse küsimus on vaieldav, sest uus meedia pole täpselt määratletud. Võib väita, et osa neist meediumitest pole valimatu massilevi jaoks, vaid konkreetsetele kasutajatele suunatud – siit tuleneb privaatsuse nõue, mis peaks elimineerima kontrolli. Samas täidab osa uus meediast siiski ka teiste meediumitega sarnaseid ülesandeid, mis osalt eeldaksid kontrolli olemasolu.
	Uue meedia määratlematuse tõttu saab seda tarbimise seisukohalt kirjeldada kõige paremini interaktiivsuse määra kaudu. Uus meedia on kõigist senimainitutest vaieldamatult kõige interaktiivsem ja seega ka potentsiaalse tarbija jaoks kõige huviäratavam, sest annab kontrolli vähemalt osaliselt üle tarbijale.